Артюр Рембо
Първата вечер

Превод от френски: Кирил Кадийски, —

chitanka.info

Тя се събличаше пред мене,

а наглите дървета вън

чела в стъклата замъглени

допираха със звън, със звън.

Удобно седна, полугола,

ръце преплете след това

и виждам как кракът от стола

люлее се едва-едва.

И виждам аз как лъч витае,

прозирен, восъчно налят,

край устните й, над гръдта й —

пчела над нежен розов цвят.

Целунах нежния й глезен.

И ето — рязко прозвънтял,

отрони се смехът й глезен,

смехът й чист като кристал.

Крака под дългата си риза

подгъна: „Колко си припрян!“

И в миг смехът й ме прониза

и сепна дръзкия ми план.

Устата в дързост мимолетна

до клепките да се допре

успя. И тя глава отметна

назад: „О, тъй е по-добре!…

Но искам две-три думи… Нека…“

Аз я целунах по гръдта,

а тя усмихна се полека —

тъй даде ми награда тя…

Тя се събличаше пред мене.

А наглите дървета вън

чела в стъклата замъглени

допираха със звън, със звън.

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.